Mamma! Öppna dörren.
Mamma, öppna dörren. Snälla, gör det inte.
Öppna dörren. Snälla låt bli, mamma!
Mamma? Öppna dörren!
Mamma!
Öppna!
Snälla, mamma. Mamma...
Kom nu.
Skynda på, Bobby!
- Jag vill vara hos dig. - Gråt inte, hjärtat.
- Jag vill inte göra det här igen. - Jag vet, och jag är hemskt ledsen.
Allt kommer att ordna sig.
Det är ingen fara.
Se så.
Vad gör du här?
Tack.
Förlåt, jag var tvungen att svara.
Frukt? Vad hände med bacon och ägg med extra fett?
Jag har förändrats. Okej, melonen är för din skull.
- Du varnade mig för åderförfettning. - Och du sa alltid...
"Ingen lever för evigt." Hur är det i San Francisco?
- Dimma, spårvagnar... Det vanliga. - Jag är glad att du ringde.
Det vore trevligt att träffas oftare än vart tredje, fjärde år.
Det kanske vi kan göra.
Berätta. Finns det nån i ditt liv?
Ja, väldigt många seriemördare.
- Jag menade i ditt privatliv. - Nej, det finns det inte.
- Du, då? - Nej.
David, jag har velat...
- Fasen också. - Du måste i väg. Jag vet.
Tur att vissa saker aldrig förändras.
- Hur länge stannar du i stan? - En vecka, ungefär.
Kom hem till mig på middag. Jag gör fortfarande en underbar fiskgryta.
Det vore hemskt trevligt.
Ciao!
Förlåt att jag är sen. Vad har hänt?
Barnkidnappning i Saint Louis.
Bobby Smith, nio år,
försvann från ett bostadsområde för två dygn sen.
- Och det får vi veta först nu. - Mamman visste inte om det.
Hon trodde han var hos sin mormor.
Inte årets bästa mamma precis.
- Pappan, då? - Han sitter inne för förskingring.
Det första dygnet är kritiskt. Han har varit borta i två.
Därför måste vi snabba på.
- Jag har med nåt att äta, Bobby. - När får jag träffa mamma?
Jag har ju sagt att vi pratar om henne sen.
Nej, gå inte!
"BETEENDEANALYSGRUPPEN QUANTICO - FBI"
MORD
FBI - BETEENDEANALYSGRUPPEN
mord - HILLSIDE
OKÄND FÖRÖVARE
"Ända sen barnsben var jag olik andra."
"Jag såg inte det andra såg." Edgar Allan Poe.
Saint Louis. Ett par dagar. Jag hör av mig.
Jag ser fram emot det.
- Vad? - Nån verkar upprymd i dag.
- Han tog väl dubbel dos vitaminer. - Eller nåt annat.
- Garcia, vad hittade du om mamman? - Massor, och inget är bra.
Marlene Smith var djupt deprimerad
och har gjort två självmordsförsök.
- Behandlades hon för depression? - Hon tog fler piller än Elvis.
En depression kan överskugga modersinstinkten.
Jag har inget om mormodern än, men jag är snart tillbaka.
Två självmordsförsök... Varför har inte socialen ingripit?
De är underbemannade och har dåliga resurser.
Han kom från ett olyckligt hem,
så han kanske helt enkelt rymde.
Nioåringar som rymmer är hemma till middagen.
JJ och jag pratar med mamman. Morgan och Reid åker till huset.
Prentiss och Dave undersöker platsen han lämnades på.
SAINT LOUIS POLISSTATION
- Jag är kriminalpolis Woods. - Det här är agent Jareau.
- Hur mår mamman? - Hon är helt förstörd.
- Du borde prata med henne i enrum. - Jag låter er sköta det.
Jag observerar härifrån.
Mrs Smith.
Jag är agent Jareau. Jennifer. Jag jobbar för FBI.
- Vet ni nåt mer om min Bobby? - Nej.
Men hela mitt team är här och vi är de bästa.
- Men vi behöver er hjälp. - Okej.
Jag har också en son. Han fyller snart tre.
Jag kan inte föreställa mig vad ni går igenom.
- Han är så liten. - Jag vet.
Kan ni berätta vad som hände?
Jag hade en av mina dåliga dagar.
Vad händer då?
Jag ville skada mig själv. Jag kan inte kontrollera det.
- Så därför åkte ni till hans mormor? - Ja, de måste skydda honom.
- Har ni gjort så tidigare? - Ja.
Jag var tvungen att få ut honom ur huset. Det var allt jag kunde tänka.
Bort med honom!
Muntert.
Depression är en ond cirkel. Hemmiljön förfaller ofta-
- vilket i sin tur förvärrar depressionen, och så vidare.
- Jag tittar här, så kan du ta köket. - Köket...
- Är det okej? - Matversionen av det här lockar inte.
När jag mådde bättre skulle jag hämta honom...
Men han var inte där.
Ringde ni inte innan ni lämnade Bobby?
- Hon svarade inte. - Har hon ingen telefonsvarare?
Det fanns ingen tid för det.
Hjälp mig att förstå, mrs Smith.
Det tar tio sekunder att lämna ett meddelande.
Jag förstår att ni har dåliga dagar.
- Det måste finnas gånger då... - Titta!
Bobby har sett mig göra så här. Två gånger.
Jag var tvungen att ta honom därifrån. Förstår ni inte det?
Fyra par skor.
Hur många kvinnor har bara fyra par skor?
Jag har inte tillräcklig erfarenhet
av kvinnors garderober för att svara.
Hon ordnade till och med en läxläsningsvrå till honom.
Hon har dålig ekonomi, köper inget till sig själv, men...
Hon tar sin son till en dyr temapark och köper ett dyrt foto som minne.
Hej. Jag köpte nåt till dig.
Etthundratjugo färger. Den största ask de hade.
Jag vill åka hem nu.
Jag måste fråga dig en sak, Bobby. Din mamma är ofta olycklig.
Skulle du vilja göra slut på hennes lidande? Jag kan ordna det.
Vill du att jag ska hjälpa din mamma?
Det är bra, Bobby. Det betyder att du är stark. Som jag.
Du tog rätt beslut.
- Vänta, vart ska du? - Jag ska hjälpa din mamma.
Du kan väl rita medan jag är borta.
- Är inte mamman misstänkt längre? - Nej, vi måste omvärdera fallet.
Hon var uppriktigt orolig.
Hon ville inte ens veta om hon var gripen.
Hemmiljön tyder på samma sak. Hon gjorde allt för sin son.
- Allt hon hade lade hon på sonen. - Hon hade bara fyra par skor.
Hon lärde sonen att klara sig själv.
Köket var anpassat till en nioåring.
Han hade till och med en egen nyckel.
- Hur gick det? - Mormodern har alibi.
Hon var i Seneca med två väninnor.
Alla i hans närhet har alibi.
En främling måste ha kidnappat honom.
Men området är vältrafikerat,
så om han kämpade emot hade nån sett det.
Jag tror att Bobby kände sin kidnappare.
Resan till hans mormor var oplanerad.
Kidnapparen måste ha legat på lur.
Hur tog sig förövaren in i Bobbys liv?
Och vad är han ute efter?
Ursäkta mig. Mrs Smith? Jag vet var er son finns.
- Va? Var då? - Jag kan ta er till honom.
Det är nåt som är konstigt. Hon slaktades av nån utom kontroll.
Men hon har snitt precis ovanpå sina egna.
Som en kopia av självmordsförsöken.
Det kanske aldrig handlade om barnet utan om mamman.
- Då känner han till hennes bakgrund. - Jag ringer Garcia.
- Vad du än gör, sluta med det. - Så gärna så.
Du pratar med en Lamborghini, du måste köra mig.
Du kan inte bara parkera mig och låta mig samla damm.
Förlåt, då. Kan du starta din finjusterade italienska motor?
Förövaren visste allt om mrs Smith. Vem har varit hemma hos henne?
- Tv-installatörer, rörmokare... - Rörmokare är suspekta.
Man vet att de rotar i ens medicinskåp.
Telefonreparatörer, barnvakter...
Kolla datorerna. Hon kanske ringde nån sån där trist tekniknörd.
- Ett sånt språk! - Skojar bara.
- Men skynda dig. Klockan tickar. - En Lamborghini har alltid maxfart.
Stolt tekniknörd, klart slut.
Agent Hotchner!
Vi har en kidnappning till. En fyraåring försvann från en park.
Morgan och Reid åker dit.
Jag satt på bänken och han lekte där.
- Jag tittade bort i två sekunder. - Var ni ensam?
Ni bor en timme härifrån. Åkte ni hit bara för att ta er son till parken?
Jag hade ärenden att uträtta.
Varför letar de efter honom här?
Ta inte det här på fel sätt, men vilken drog är ni beroende av?
- Ni uppvisar abstinenssymtom. - Är ni galna?
Vi såg langare här i parken. Det var därför ni kom hit.
- Hur kan ni tro att jag... - Ert barn har försvunnit!
Varenda minut räknas. Ni måste tala om sanningen för oss nu.
Det här blir din säng, Timmy.
Våningssängar är häftiga. Det här blir pojkarnas rum.
- Jag har en ny pyjamas till dig. - Jag vill ha mamma!
Okej.
- Vill du vara en barnunge? - Sitt där och skrik på din mamma, då!
Jag vill ha mamma! Mamma!
- Mamman är beroende av oxikodon. - Okej, omhänderta henne.
Nu börjar i alla fall ett mönster träda fram.
Då kommer han att försöka döda henne.
- Jag vill ha min mamma! - Jag skulle inte ha blivit arg.
Det var fel.
Men hans mamma är som din. Svag.
När får jag åka hem?
Du bor här nu. Här är du trygg.
Jag vill ha min mamma!
Var är min mamma?
Jag tog henne till en plats där hon är lycklig. Precis som du ville.
Nej.
Tycker du att vargar är elaka?
De dödar andra djur
för att rensa bort det som är sjukt och svagt.
De gallrar i stammen så att den blir starkare.
Sån är naturens lag. Ibland dödar de andra vargar.
När de är svaga eller sjuka. Men det fina är...
...att vargar alltid tar hand om ungar utan föräldrar.
När jag tog hit Timothy frågade jag om han ville göra sin mamma gladare.
Och han sa ja. Trots att han är så liten sa han ja.
Det är en instinkt. Han vet.
Här får ni nåt att äta. Jag måste gå ut en sväng.
Vi söker en man mellan 25 och 30.
Han är stark nog att övermanna Marlene Smith.
Han ser sig som en räddare,
som hjälper barnen från dåliga föräldrar.
De impulsiva angreppen utomhus tyder på att han är oerfaren.
Sättet han angrep mrs Smith
på tyder på att han är en klassisk psykopat.
Han verkar ha information om familjernas bakgrund.
Vi letar efter nån som visste vad som försiggick i familjerna.
Ambulans tillkallades två gånger till familjen Smith-
-och en gång till familjen Tanner.
Räddningspersonal, socialarbetare, ambulanspersonal...
Barnen försvann utan att kämpa emot,
så de visste vem förövaren var.
Eller så inger han förtroende:
läkare, brevbärare, polis.
Hittills har våldet riktats mot föräldrarna.
Vi har information till allmänheten.
Den andra mamman är omhändertagen,
så nu har han ingen måltavla.
Vi måste hitta barnen. Om de lever kan han rikta våldet mot dem.
- Jag vill ha mamma! - Gör honom inte illa!
- Tack och lov att ni hittade honom. - Vi hade tur. Han släpptes.
En barnläkare har undersökt honom. Han utsattes inte för övergrepp.
Hur kunde min fru låta det ske? Jag måste ta ett glas.
- Fanns det en annan pojke där? - Ja. Bobby.
- Mår han bra? - Ja.
- Fanns det fönster där du var? - Det var ett hus.
Åkte ni i bilen en lång eller kort stund?
Jag vet inte.
- Kan du berätta hur han såg ut? - Jag vet inte.
Timothy, när mannen kom till parken, var du rädd för honom då?
Nej. Han sa att han skulle komma i telefon.
- Pratade ni i telefon med varandra? - Han är en superhjälte.
Kan du visa oss?
Larmcentralen, vad har hänt?
- Larmcentralen, vad har hänt? - Skicka hit nån. Han var på mig.
- Vem? - Mammas kille.
- Vad heter du? - Shannon Barton.
- Hur gammal är du? - Tretton. Snälla, skicka hit nån.
Han är full, och mamma gör inget.
- Bor ni kvar på 788 4th Avenue? - Ja. Skynda er!
Hjälp är på väg, Shannon.
UTLOGGAD
- Garcia, hittar du nåt? - Jag jobbar så snabbt jag kan.
Kan ni ge mig nåt mer att gå på?
Sök efter män mellan 25 och 30.
Han har troligen blivit övergiven, sök på deras bakgrund.
Fosterbarn eller barn som lämnades bort till släktingar.
Kan du spåra en larmoperatör genom de samtal han tagit emot?
Det rings en kvarts miljard samtal om året,
det är tio samtal i sekunden.
Är de inte brådskande försvinner de.
Han jobbade när familjen Smith och Tanner ringde.
Men inte när kidnappningarna skedde och Marlene Smith mördades.
Det gav "en nål i en höstack" en ny innebörd, men jag ska hitta den.
En mamma som vill ta livet av sig...
Vad ger det barnet för signaler?
Om han är en SOS-operatör så litade barnen på honom.
Han måste ha besökt familjerna. De mindes hans ansikte.
- Rossi? Hörde du vad jag sa? - Förlåt.
Morgan och jag skojade på planet, men nåt är på gång.
- Vill du prata om det? - Det är inget.
- Jag åt frukost med Carolyn. - Carolyn...
Är det fru nummer fyra eller fem?
Jag hade faktiskt bara tre fruar.
Det är inom rimlighetens gräns.
- Förlåt mig. Vem av dem var Carolyn? - Numero uno.
Använd ord, Emily.
Det är alltid nåt speciellt med den första - vad det än gäller.
Jag kanske har helt fel, men hon verkade sondera terrängen.
- För att se om lågan finns kvar. - Gör den det?
Jag bjöd hem henne på middag. Jag är galen, eller hur?
Man får inte alltid en andra chans.
Ta språnget. Se vad som händer.
Han har inte gjort nåt. Hon hittar på.
Shannon, säg att du misstog dig.
Jag tar min egen bil.
Kom så åker vi. Varför ringde du polisen?
- Han tafsade på mig. - Han har ju mig, varför...
- Jag hatar dig! - Shannon.
- Jag lyssnar. - Min inre Lamborghini behöver vila.
Min motor må spinna som en puma-
-men du har överhettat den på allvar.
När du kommer hem tar vi det lugnare.
- Alla hör dig. - Det visste jag.
Jag ringer för att tala om att det finns elva SOS-operatörer-
- som arbetade när samtalen ägde rum men inte när brotten begicks.
Av dem passar en man in på profilen: George Kelling, 27 år.
Jag skickar bilden nu.
Han skulle ha jobbat i dag, men gick tidigt.
- Kan du se vilka samtal han tog emot? - Gå direkt till det sista.
Ett samtal om kvinnofridskränkning
på 788 4th Avenue nummer C.
Sexuellt ofredande av en ung flicka. Han skickade dit polis och gick.
- Gå inte när jag pratar med dig! - Gå till din kille i stället!
Polisen sa att du måste åka till stationen. Kan vi bara åka?
- Vad vill du? - Jag ska bara följa upp samtalet.
Allt är bara bra. Lämna oss i fred.
Mamma...
Det är det inte alls.
- Ingen här! - Det är tomt.
- Han hann före oss. - Det är tomt här.
Han har barnen nån annanstans.
Du måste härifrån.
- Du är pojken som blev kidnappad. - Han gör er illa.
Vem är han?
Jag vet att det är mycket att ta in. Jag hjälper dig. Du ringde.
Polisen har redan hämtat honom.
Shannon... Det är inte pojkvännen som är problemet.
Det kommer alltid att komma en ny pojkvän.
Det är din mamma som är problemet.
Vad har du hittat?
När Kelling var tio hamnade han i fosterhem.
Pappan försvann när han var bebis.
Ge oss adressen till fosterhemmet.
Han flyttade runt. Jag ringer upp.
Varför släppte han Timothy?
Varför dödar han inte föräldern först?
Barnen kanske är viktiga för mordet.
Han behöver nåt från dem innan han kan mörda föräldern - deras samtycke.
Det är vad han vill att hon ska säga.
Hon säger aldrig åt honom att göra sig av med mig.
Vi bråkar ibland, men hon är allt för mig.
Han gör henne illa annars, för då är hon svag.
Déjà vu.
Kellings mamma hoppade från en bro när han var tio.
Innan dess försökte hon ta livet av sig genom att skära sig.
- Hittade du adressen? - Jag jobbar på det.
Du är galen.
Jag ska berätta nåt jag aldrig har berättat för nån, Shannon.
Min mamma hade också problem.
Antingen låg hon och grät eller så gick hon på promenader.
Jag visste inte vart hon gick.
En dag följde jag efter henne. Hon visste inte om det.
Först verkade hon bara ströva omkring.
Men sen såg jag vart hon gick.
Det var en bro.
Hon klättrade upp på räcket och satt och tittade ner.
Det kändes som om hon satt där i timmar.
Min mamma, hon ville dö.
Men hon verkade inte kunna göra det.
Sen hände det.
Hon var borta.
Jag har nog aldrig sett henne mer tillfreds.
Det var ett slags fridfullhet.
Hon var äntligen fri.
Hur illa det än var så gjorde hon rätt i att ta livet av sig.
På ett ögonblick
var hennes lidande över och mitt liv förändrades.
Nu...
Nu är det din tur, Shannon.
Fosterfamiljen bodde på en gård, 1,5 mil nordväst om stan.
- Nej! Det var inte meningen. - Gör honom inte illa!
Det var jag!
- Varför gör du så här? - Håll käft!
- Vad hände med fosterföräldrarna? - Döda. Mamman dog förra månaden.
Den sista person som "räddat" honom försvann, så han tog över rollen.
- Nu har han tillgång till ett hus. - Mamman hoppade från en bro.
- Vad tänker du? - Det är ovanligt att kvinnor gör så.
De väljer mer "feminina" sätt att dö på.
Män skjuter sig, hoppar från hus. Kvinnor är mindre blodiga...
De tar piller och dränker sig.
Nu är det din tur att göra det rätta.
Jag vet att du kommer att göra det.
Det handlar om att fatta ett beslut.
Din mamma har bara orsakat lidande.
Ett enda ord, så är allt över.
Jag älskar min mamma.
Det är skitsnack. Om du älskade mig skulle du aldrig ringt efter hjälp.
Vi är här på grund av dig, för att du var svartsjuk på min karl.
- Han tänkte våldta mig. - Säger du, ja.
Han tog tag i mig och knuffade ner mig på sängen.
Du borde inte klä dig så där. Det var som om du bad om det.
Varför säger du så?
Vill du veta sanningen?
Jag sa till Gary att han fick ta dig.
- Han skulle lämna mig. - Det kan du inte ha sagt!
Morgan, JJ och jag tar framsidan.
Det är dags att göra slut på det här, Shannon. Håller du inte med?
Jag tror att hon har bestämt sig.
- FBI, släpp pistolen. - Släpp pistolen.
Jag måste få avsluta det här.
- Som du gjorde med din mamma? - Prata inte om henne. Hon var svag.
- Hon tog livet av sig. - Jag tror inte det.
Hon hade försökt förut, så ingen skulle ifrågasätta det.
Men du knuffade henne från bron. Du dödade henne.
Nej! Jag hjälpte henne!
- Pojken är i garderoben. - Vi behöver sjukvårdare.
De behöver mig!
Förlåt, gumman. Jag menade inte det jag sa. Han tänkte döda dig.
Jag vet, mamma.
"Allt ont börjar med nåt oskyldigt." Ernest Hemingway.
Alla barnen klarade sig. Hur ofta händer det, Aaron?
- Tio par skor måste väl räcka? - Det är annorlunda för damer.
De måste matcha skärp, väskor, kjolar... Och modet ändras fort.
Killar är så tråkiga. Byxor, skor, och så är de klara.
Jag gick ut med en golfare en gång. Han hade tolv puttar i garderoben.
Men jag måste köpa nya stövlar.
De har rea på DeMilles. Ska vi gå?
- Fattar du nåt? - Nej.
- Vill du inte ha nån hjälp? - Sätt dig ner och slappna av.
Fiskgrytan var utsökt.
Man måste älska alla rätter som kräver haklapp.
- Fyller du på? - Du var väl ingen vinälskare?
Det stämmer.
Jag behövde väl bara styrka mig lite.
Med mig?
Vem hade trott att vi skulle träffas så här efter alla dessa år.
David...
Minns du vad vi lovade varandra under skilsmässan?
Att vi alltid skulle finnas för varandra i alla lägen.
Framtida makar och partners fick finna sig i det.
Vi skojade om att vi hade både äktenskaps- och skilsmässolöften.
Vad är det?
Vet du...
Jag vet inte hur jag ska säga det förutom att bara säga det.
- Förra året fick jag diagnosen ALS. - Carolyn!
- Ingen lever för evigt, som du säger. - Varför ringde du inte tidigare?
Snälla, låt mig avsluta.
Om jag inte säger det nu kanske jag aldrig får det sagt.
Jag har haft sjukdomen i över ett år.
Att få leva arton månader är en gåva.
De senaste veckorna har jag börjat märka symtomen.
Det är inte långt kvar.
Jag ville be dig om en sak.
När sjukdomen når den punkt-
-då jag är för svag eller för rädd...
Då vill jag att du hjälper mig att lämna världen på mina egna villkor.
Hjälper du mig att avsluta mitt liv när tiden är inne?